129 
otydligare fläckar. Så är händelsen inom gruppen 
Notiphila Macqu. Likaså synas hos Ochtera de 
hvita fläckarne på bukens sidor hos hannen trani- 
träda mindre tydligt än hus honan, som äfven 
har hvitlätta fläckar på framkroppens sidor och 
på ansiglet. — Men deremot är skiljaktigheten i 
färgteckning hos oiika kön af arter med mer och 
mindre gula extrem i leter, inom gruppen Hjdrel- 
lia ganska märklig. Inom denna grupp kan det 
anses såsom regel, gällande åtminstone för alla 
Svenska arter, att då antenner, ben och fotieder 
till större eller mindre del äro färglade med "ult 
hos hannen, är den gula färgen på samma par- 
tier hos honan inskränkt till en mindre del af 
dem, och således honans färgteckning mindre ly- 
sande, i någon mån mörkare än hannens. Om 
hannen har helt och hållet gula anlenner, äro 
honans alltid mer och mindre gråbruna eller svart- 
bruna i spetsen; hafva hannens antenner endast 
vid tredje ledens bas en gul fläck , så är denna 
fläck på honans mindre eller oftast knappt märk- 
bar. Äro hannens tibice gula, så hafva honans 
— åtminstone det eftersta fotparets — en anstryk- 
ning af gråbrunt; äro blott tarserna ^ula hos han- 
nen, så har honan färre tarsleder gulfärgade o. s. 
v. Vid arternas karakteristik blir nödvändigt att 
alltid fästa afseende häipå. Om man tager i be- 
traktande så väl den nu anförda olikheten af en 
del arters särskilta kön, som epistomats i det fö- 
reo:ående nämda färo-föränderlis:het hos en del 
arter af gruppen HjdreUia ^ så lärer man icke 
utan stor tvekan kunna betrakta många af de nya 
arter inom denna gi upp , dem Macquart blott ge- 
nom olika färgteckning velat karakterisera. Här 
är arten icke bestämd förr än dess båda kön äro 
K. v. Akad. HandL 7843. ^ 
