132 
liioni alla grupper finnas arter, hos li vilka atniin- 
stoiie någon del af tarserna är gulfärgad, och 
gala tarser tillhöra det största antalet af arterna 
inom familjen. Någon motsvarighet mellan den 
gula färgskittningen på antenner och lotter kan 
likväl ej märkas. Då hela antennerna eller nå- 
gon del af dem hafva gul färg, finnas väl större 
eller mindre partier af fötterna merendels färgade 
med någon gul skiftning. Men dock förekomma 
flera undantag, t. ex. Notiph. concolor, Notiph. 
nigripes Zetterst. , med gula antenner men föt- 
terna helt och hållet af kroppens mörkare färg. 
Gula partier af fötterna förekomma ofta hos ar- 
ter med mörka antenner. — En annan motsva- 
righet mellan färgteckningen å vissa partier är 
dock anmärkningsvärd, och bör såsom anledning 
till vidare observationer icke förbigås. Då han- 
nens sjette under bakkroppen invikta segment har 
ett bihang, såsom hos Hjdrelliaj är detta bihang 
alltid gulfärgadt hos de arter, hvilkas lotter, åt- 
minstone fotlederna, ega gul färgskiftning. Bihan- 
get är då genom sin särkilta färg desto lättare 
urskiljbart. Denna motsvarighet mellan färgen af 
bihanget och fötternas nedre delar synes vara full- 
komligt allmän. Äfven hos de Ephjclrinae, hvil- 
kas sjette bann-segment icke har särskilt bihang, 
men är betydligt förlängd t, får dess främre del 
samma färgskiftning som fötternas gul färgade par- 
tier, t. ex. hos Eph. riparia Fai.l. Men då föt- 
terna äro mörkfärqade, har äfven bihanget eller 
sjette segmentets förlängning samma n:iörka färg. 
!)ei;agna,s i den bemärkelse, alt med cincreiis förslås 
^rå lärg med dra^niiii; al livill, askgiå, men med 
griscus grå med dragiiiiiij al gult, gulgrå. 
