139 
lifsyll lingarne (iiiet ål iliiil'^l()lle de j)a!liLT, h\il- 
lias foim al' dessa bero, aiilaj^as såsoiii bestå in- 
niaiide for grupperna, så n'esiLites allt godtycke. 
Då de grupper, i h vilka den närinare alHniteten 
uttiyckes, franistälias såsom sjeifständiga genera i 
systemet, ar det endast tlen ena af iirs-fnnktio- 
iierna — propagationen — som framträder mera 
bestämmande. För denna åsigt. om den styres 
af fasta grundsatser, kan mycket tala. Praktiskt 
synes den medföia fördelar; ty den högre grup- 
pens begrepp måste nödviindigt blifva mera ab- 
strakt, den lägres mera konkret ovh plauslbelt. 
Icke eller kan med skäl in\än;las, att det gene- 
riska begreppet på detta sält bestämmes af det 
ena könot ensamt, emedan skiljaktlgheterna i pro- 
pagations-redskapen egentligen hos haiai-könet kan 
observeras. Ty det lärer väl besanna sig, att 
dessa skiljakligheler motsvaras af olika ansigts- 
bildning, så vida man gör sig reda för ansigtets 
konstruktion. Men hvilkendera asiaten må »öra 
sig gällande, sä måste den symmetriskt genom- 
föras genom hela systemet. Iluiu mycket häruti 
fattas inom dipterologien , kan icke undfalla. Om 
man kastar en blick på den nyare behandlingen 
af Syrphici Falt,., Muscarice Fai.l. m. fl., och 
der med jemför Epliydrinae jemte flera andra fa- 
miljer, så forråfler sig allilör tydligt, att någon 
ledande grundsats i(;ke genomgår den systematiska 
uppsLälluingen. Det är åtminstone visst, att grup- 
perna af lägre ordning inom Ephydrinae snarare 
förtjena a! t betraktas såsom sjeifständiga genera 
än många bland grupperna af de förra familjerna, 
hvilka dock redan under denna gestalt uppträdt 
i systemet. 
På de nu anlytlda grunderna har följande 
gruppering af Epiiydriai^ hlifvit byggd. Karakte- 
