277 
Högdals urskogar^) och ödemarker mot gränsen åt 
Ilerjedalen. livad som härvid förekom af något 
intresse var hufvudsakligen följande: i Mo Soc^ 
ken: på fuktiga skogsängar niira kja^an: Cornus 
svecica L.; i jirbi-å Socken: öfverallt på mossig 
och våt skogsmark men ymnigast kring Håfs my- 
ror: Carex globularis L., sedermera, jemte den 
äfven här allmänt växande Cornus svecica L., 
följa ktig på alla dylika ställen genom hela land- 
skapet; nedanför höga skogbeväxta berg vid vä- 
gen: A i ra fl ex nosa L. p monlana samt Stella ria 
Fries i a na DC; i Undersviks Socken: vid Löfvik: 
Poten lilla norvegica L. och ThalicLrum simplex 
L.; i Jerfsö Socken: kring kyrkan: Thalictrum 
simplex L., samt i skogsmyror, Öster om Ljusne- 
elfven, vid vägen till Ljusdal: Carex teniiiflora 
Wg., utmärkt stor och vacker; i Ljusdals Soc- 
ken: ej långt ifrån kyrkan, på Ljusnans upphöjda, 
gräsbe växta vestra strand vid färjstället på vägen 
till Färila: Lychnis alpina L. , Rosa cinnamomea 
L., Thalictrum simplex L. och Astragalus alpinus 
L.; i Färila Socken: på gräsmark i skogen vid 
landsvägen midt för Laforssen: Lychnis alpina 
L.; nedom nämde vattenfall, vid elfven; Tofjel- 
dia borealis Wg., Hieracium paludosura L. , Li- 
stera cordata Br. och Carex vaginata Tausch, ge- 
nom den återstående delen af provinsen alltjemt 
synlig i sällskap med Carex globularis L., men 
mindre ymnig än denna; vid stranden af Ljus- 
nan, närmare Kårböle kapell: Menlha arvensis L. 
Det är med en egen känsla man färdas genom dessa 
iii-gamla, öde skogar, der de i ordets egentliga be- 
märkelse inbergas aF liden och den högsta växtlighet 
gagnlöst förspilles hvar den under andra iörhällan- 
den vore källan till rikaste förkofran. 
