317 
utåt än de följande. Den 2:dra, 3:dje och 4:de 
si tia på första fingerleden och de 6 återstående 
på metacarpus (jemför fig, 1). Den sista af dem 
är något längre än de första arrapennorna (Parus 
caudatus ntgör det enda mig bekanta undantag 
härifrån). 
Dessa fjädrars antal varierar föga : blott mel- 
lan 9 och 11. De äro nem ligen 9, endast hos 
en del sångfoglar, derigenom att första pennan 
försvinnar, h varom mera längre fram; och 11 
hos siägtena^ Podiceps (alla svenska arter, P. 
dominicensis och philippensis), Phoenicop te- 
rus, Anastomus, Tantalus, Ciconia (enl. 
NzH. äfven C. mjcteria, men ej C. argala); Mu- 
sophaga och Corjthaix (men ej hos Scliizorhis 
Wagl.) 
Så m^^cket mera variera de till storlek, pro- 
portion och form , ty i någotdera af dessa afse- 
enden äro de olika hos nästan h varje genus och 
ofta hos arter af samma genus, isynnerhet bland 
landtfoglarne. Dessa olikheter gifva goda känne- 
tecken och tillhöra den systematiska framställ- 
ningen af Ornithologien, men vi kunna dock här 
anmärka följande mera allmänna förhållanden. 
Typiska formen tyckes vara den, att alla 10 
pennorna äro lika långa, då, till följe af det sätt 
h varpå de äro fastade vid handen, första pennan 
kommer alt utskjuta öfver de följande, och således 
att synas längst, samt de följande att synas grad- 
vis kortare; vingen är då fullkomligt spetsig. 
*) Hos ha fsä II der ne (A. glacialis etc.) finnes en ganska 
liten 3:dje fingerled, som har en rudimentär l;sta 
penna med sin lilla täekfjäder. Likså hos Ur i a 
troile och alle, men ej hos gry lie eller Alea 
t ord a. 
