318 
Denna vingform förekommer allmänt bland de 
lägre foglarne, nemligen hos större delen ^^Vat- 
tenfo^Jarne (alla Pygopodes och Loiitjipennes; 
Tubiiiares utom Thalassidroma; Mergus, Fuligula, 
en del af Steganopodes), öfver hälften af Grallce 
(Charadrii, Strepsilas et cet., nästan alla Trino;ariae 
(Scolopacinse), dock är här ofta 1=2); men blott 
hos ganska få af de öfrige, nemligen Pterocles 
ensam bland Gallinae, och T r o c h i 1 ii s. Hos Cyp- 
selas är den 2:dra något längre. Hos ingen enda 
sångfogel är första pennan längst. 
Vid en hö^re utbildnins: af vinsten är det 
annars en af de följande pennorne, n:o 2 — 4, 
som blir längst, under det den första något för- 
kortas. Hos dem som flyga utmärkt skarpt, är 
vanligen 2:dra pennan längst t. ex. Hirundo, 
Ocypterus, Falco, Merops; hos andra bhr vingen 
rundad och bred, derigenom att 3:dje^ 4:de, till 
och med 5:te eller 6.te pennan äro längst, dock 
detta sednare endast på korta vingar. De foglar 
hvilkas vingar äro så rundade, och tillika af be- 
tydlig längd, hafva äfven ganska stora Cubi tal- 
pennor och flyga utmärkt väl och stadigt, t. ex. 
Yullur, Aquila, Ciconia. — Blott hos få af vat- 
tenfoglarne är 2:dra pennan längst (Thalassidro- 
ma, Anas, Bernicla), och ej flere hafva rundade 
vingar (Anser, Cjgnus, Carbo, Pelicanus). Bland 
Yadarne äro båda förhållandena redan vanligare: 
rundade vingar föiekomma hos Van el lus, alla 
Rallid^ (med Fulica), alla CiconincC, Grus, 
Otis, Ardea. Bland landtfoglarne blir detta det 
allmännaste förhållandet. 
Hos Såniilbolarne är utan undantai^ första 
vingpennan förminskad. I något högre grad 
sker detta på 2:ne olika sält. Hos en del äro 
några, de främre pennorna gradvis förkortade, 
