320 
De yttre pennornas aftagande i storlek, el- 
ler liksom förtvinande, skönjes i allmänhet mera 
uti den fullt utbildade drägten och hos hannarne, 
än i vinterdrägten, samt hos honor och ungar. 
Hit höra de s. k. sjllika, eller sabelformiga, el- 
ler djupt inskurna, äfvensom i allmänhet spetsiga 
pennor, som endast förekomma bland de första 
(n:o 1 — 3 å 4). Hos dem tyckes fanet vara hin- 
dradt i sin tillväxt; men hos honor och ungar 
äro dylika pennor alltid mindre smala eller spet- 
siga än hos hannarne. 
De längsta remiges primores förekomma hos 
några starkt flygande slägten, som förut blifvit 
anförde, nemligen: Steriia, Larus, Glareola, Pte- 
rocles, Falco, Cypselus, Trochilus, Caprimulgus 
och Hirundo, hos hvilka i allmänhet den böjda 
vingen är dubbelt så läng som truncus från bröst 
till stjertfäste. 
Det kan i anleduing häraf nämnas, att de 
foglar bafva medelmåttigt långa handpennor, hos 
hvilka den hoplagda vingen räcker med ik I bak- 
om stjertroten , t. ex. Turdus. 
Rudimentära pennor i hela vingen finnas en- 
dast hos 2:ne kända former: Aptenodytes (samt 
Alca impennis) biand simfoglarne, och Strutsarne 
(med Apleryx och ? Didus) bland vadare formerna ; 
men hos ingen af de högre fogelordningarne. 
Aii 
2. Remiijres cubitales eller Pennas eubitales 
o 
(armpenaor) ••'), äro fastade i hudvecket huigsåt 
bakre 
*) De kallas äfven R. secundarice. eller minores eller 
2.-(li ordinis (Vingp. af andra ordningen; segelpeniior 
Markl.), men dessa namn synas mig vida mindre rig- 
