321 
bakre sidan af iiliia, så att rotändarne altid ligga 
stödde mot yttre sidan af detta ben. De äro ai- 
tid till formen något litet olika med handens 
pennor: trubbigare och mera böjda, samt isyn- 
nerhet mindre tjocka och styfva, sa att de mera 
närma sig till Ibrmen af de vanliga kroppsfjä- 
diarne, och deras kortare pennrör är vida njindre 
starkt fäsladt, hvar(öi"e de hafva något större 
grad af rörlighet. De flesta af dem äro någor- 
lunda lika stora och lika bildade, så att de inre, 
på den hoplagda vingen vanligen gradvis öfver- 
skjuta de yttre; men någia få, de innersta 2 å 5, 
(fig. 3 n:o 14-17, och lig. 8 n:o 8, 9) äro altid 
gradvis starkt aflagaiide i storlek och hafva ofta en 
annan färg och struktur än de öfrige. De äro 
iiemligen i detta fall mjukaie, mera spetsade o. 
s. v. samt likna både till form och färg ryggens 
fjädrar. Dessa liafva biif vit kallade ^er/Zära ving- 
pennor, h vilket dock knappt kan anses rätt, ty 
de sitta vanligen pä cubitus liksom de öfiige cu- 
bitalpennorne, från hviika de hos en stor del fog- 
lar endast kunna skiljas genom den a ftagande stor- 
leken, och de visa aitid en tydlig öfvergång till 
dem i form och läge. Dock ,fortsättes raden Öf- 
ver leden, sä att någsa af de sista sitta på hu- 
merus hos de flesle RolFoglar, Höns och Vatten- 
foglar. De böra helt enkelt kallas: de innersta 
(inteinae), eller af vikande (difFormes) då de till 
form och färg afvika från de Öfiige. Detta sed- 
tiga än det ofvan anförda, som tillkännagifver deras 
läge på Ciibitns. — Benämningarne primariye och 
secundariae, eller primi och secundi oidinis 
skulle vara vida lämpligare för alt utmärka de olika 
raderna af vingfjädrar. 
K. V. Akad. Handl. i843. 2l 
