332 
vijigeii är smal, t. ex. Pygopodes, Anas, GaJliuce; 
och hoppande om den är bred 1. ex. en stor del 
Oscines, Picus o. s. v. 
Vi böra ännu närana elt par ord om arm- 
pennornas fäste. Hos alla sångfoglarne hvila de 
med pennröret på hela bredden af uhia (se fig. 
1, g), vid hvilken de äro starkt och tätt fäs ta de. 
Hos de något starkare bygda formerna äro penn- 
rören dessutom så tjocka, att de lemna föga mel- 
lanrum, samt skjuta med rotändarne öfver ulna, 
något fram emot radius; men bos alla (t. ex. äf- 
ven hos Paius) äro de nog stora för att nästan 
undantränga de största täckfjädrarne, h vilka ligga 
liksom fastvuxna vid pennornas rör. Detta sam- 
ma återfinner man mer eller mindre bos alla fos:- 
lar som bafva breda vingar, och således stora 
armpennor, men om man jem fö rer sångfog hn* med 
andra foglar som bafva dessa pennor lika stora'*'), 
så skall man alltid finna, att de förra bafva i 
proportion till storleken, pennorna b vilande med 
en större del på ulna och således äfven fastare 
bundne der vid, och täckfjädrarne starkare fästade 
vid pennorna. Hos vattenfoglarne, och i allmän- 
bet bos dem som bafva korta f)ennor, sitta dessa 
nästan bakom vingbenet, så löst fäslade, att de 
äga en betydlig rörlighet, ocb täckfjädrarne ligga 
skible från pennorne såsom en egen rad, emedan 
pennrören äro smala och lemna betydliga mellan- 
rum. Picus närmar sig i detta, liksom i så många 
antlra fall till sångfoglai ne. 
*) T. ex. Corvus, Turdus, Hirundo och Ginclus, jeni- 
lorde med Strix eller Aquila, Lams, Falco och Anas. 
