341 
liten, dold af den andra, men på banden först 
afbrnten, sedan åter fortsatt och större; andra ra- 
dens fjädrar äro ganska stora på cubitus, men 
upphöra snart på handen, hvarest de tyckas ut- 
göra en enda rad med den första. 
Hos Accipitres diurni och GaJHnce (fig. 4,o.* 
1,2) är första raden temmeligen stor och den 
andra ganska liten, dold af nästföljande, eller al- 
deles rudimenlär. Hos Falco subbuteo syntes den 
mig rent af saknas, och den första var dold af 
tredje raden. Ugghrna hafva deremot båda rader- 
na stora ; men hos Str. nisoria är den första dold 
af den andra och i kanten dunlik; hos Str, aluco 
är första raden störst. 
Bland Grallce tyckas dessa rader hos RalUdce 
likna dem hos Höns och dagroffogiar. Hos Trin- 
garicB (Scoiopax, Numenius) är den första störst 
och fortsatt på handen; den andra upphörer snart 
på handen, och blir bak till på cubitus så hög, 
att den döljer de sista fjädrarne af första raden. 
Grus och Ciconia ha första raden ovanligt stor, 
särdeles inåt, och den andra medelmåttig. 
På Vattenfoglarne: Anas^ Pfgopodes^ Sterna 
är första raden ganska stor; den räcker till om- 
kring I af pennorna och fortsättes till vingens 
ända; den andra är mindre och upphörer något 
före fingerspetsen. Hos Carbo är andra raden li- 
ten, dold. Hos Lams äro båda ganska stora och 
ungefär lika, så att första raden jemt döljesafden 
andra, utom baktill, der den skjuter långt ut- 
På Uria grjlle är första raden stor, den andra 
är liten, dold, men aldeles rätt liggande, med 
rätsidan vänd från vingens yta. Hos alla icke- 
sångfogiar som hafva denna radens fjädrar sma, 
synes en t} dlig tendens att under vissa förhållan- 
den kunna vända dem rätt. 
