359 
och isynnerhet deraf, alt deltoideus går ända ned 
till condjliis externus och faster sig der, invid 
extensor rad. longus, samt således bekläder benets 
hela yttre sida. 
För öfrigt äro rnusklerne på följaiide sätt be- 
skaffade (de inom parenthes anförda formförhål- 
landen äro väl alhnänna, men ej characteristika 
för sångfoglarna) : 
Extensor carpi rad. longus^ störst af alla, blott 
till I köttig, odelt med stark, plattad sena; Ext, 
brevis är ytterst liten eller rudimentär ; Ext. carpi 
ulnaris har lång sena, som börjar vid f af ulna 
och slutar pä en liten knöl vid ulnar-kanten på 
basis af 3:dje (fastvuxna) os metacarpi. (Ext dig, 
comm. vanlig. Ext. indicis, ända från basis radii, 
utan hjelpmuskler vid trakten af carpus). Bakre 
flexorerne äro förut beskrifne. [Flexor dig. pro- 
fundus utgår frän basis ulnae; senan grof, lång; 
Fl. carpi radialis från \ ulnae). Pronatorerne sam- 
manQyta nästan till en , dock af 2 väl skilda knip- 
pen bestående muskel, som räcker till halfva ra- 
dius; den undre är något kortare. Supin ut or liten, 
till ^ radii. [Humero-ulnaris externus till i ulnce). 
Hos Hirundo rus ti ca funnos följande al vi- 
kelser: 
Flexor dig. sublimis föga mindre än den under- 
liggande (lexor carpi ulnaris, samt börjande jemte 
den på condylus humeri; men Ehscia tendinea 
som vanligt, aldeles hinnaktig, tunn m. m. — Båda 
pronatores lika stora. • — x\lla muskelbukarne äro 
ännu kortare än vanligt, nemligen af Ext. carpi 
rad. longus blott till | af cubitus; derigenom blifva 
cubiti yttre gropar i förhållande längre. — AlU 
öfrigt som hos andra sångfoglar. 
