,171 
Dom att de finnas hos alla de på ett visst sätt 
bildade arterna, bland hvilka en stor del ej äga 
något som kan benämnas sång, t. ex. Corvi^Gar- 
ruli och en mängd utländska Former, samt hos 
honorna , som ej sjunga. Dessutom finnes en vei k- 
lik sång hos många arter som sakna nämnde mu- 
skler, t. ax. Hafsänderne j, ell par RoJ^bglar , Tup- 
pen , Cotuniix. Spelet hos Tetraones, bullret hos 
Meleagris j de egna lätena under fortplantnings- 
tiden hos Perdix y ScoJopaoc och flera Tringarice 
äro till sitt väsende fullk(jmligt detsamma som 
småfoglarnes sång. 
Lika lätt blir det tydligt, att Vattenfog- 
jj^r iije^j i alla afseenden utgöra den mest afvikande 
motsatsen mot sångfoglarne , samt att Vadare 
och Höns sluta sig till dem, i det dessa 3:ne 
oidnin^ar i de flesta fall nära öfverensstämma. 
Roffoglarne tyckas väl, vid första påse- 
ende, visa mycken olikhet genom sina stora vin- 
gar, men om nian rigtigt jemförer, så bi^finnes 
det, att dessa vingar knapt i någonting afvika från 
dem hos en betydlig del Vadare och Vattenfog- 
lar, som äfven hafva huiga vingben och armpen- 
nor (t. ex. Ciconice, Ardece, Larus), och att hela 
byggnaden samt fjäderbeklädnaden är aldeles den- 
samma som hos de närande ordines. Exempel 
här[)å behöfva ej anföras, da de finnas pä h varje 
sida af det föregående. Om öfriga kroppsdelar 
tagas i betraktande så finner man allid i grund- 
formen samma bestämda afvikelse från sångfogel- 
typus, och öfverensstämmelse med Höns, Vadare 
och Vattenf )glar. Roffoglarne och Hönsen fiam- 
ställa sig såsom 2:ne m^ idificalioner af samma foi m, 
utbildade åt olika håll; den ena är till det yttre 
så väl soin inre, bildad till växtätande, med starkt 
ji^u/>lulöJj :9ch för öfrigt derefter afpassad mage, 
