393 
bo i björkregionen och sågs mesladels söka sin 
föda vid bräddarne af snödrif vorna. 
Den enda fogel som ej sällsynt förekom och 
dock alldeles undgick mig, v^v Turdus torquatus. 
Den sags ej förrän vid Qvickjock, der den före- 
j kom familjvis, än i klippfulla fjellbranter ner i 
I barrtiädsregionen, än i björkregionen, än ofvanpä 
I de näimaste fjellen näia snöregionen, på samma 
I ställen som Fjellripan. Troligen är denna den 
i skyggaste af alla Tr asl-arter. Så har den forekom- 
• mit mig. Rätt som man jagade foglaine, kiöpo 
de ned i stenskraflet och föisvunno; så gjorde ock 
en gammal hanne som blifvit blesseiad. 
Den enda Cinclus aquaticus, jag såg, hade 
bo vid Kama-elfveiis fall ulanför Qvickjocks prest- 
gard. Motacilla alba hade den 26 Juni kläckt 
vid Tjomalis; ett par uppehöllo sig vid Qvick- 
jock. Af Motacilla Jlava , capite maris ni^ricante , 
iunnos stora flockar vid Qvickjock och Jockmock; 
i Vesterbotten jemförelsevis (öi^a. Af de vid 
Qvickjock fällde han-exemplar af denna fogelart 
finnas äfven sådana, som hafva ett hälft (eller 
otydligt) hvitt streck öfver ögonen. 
AnthiLS pratensis fanns i mängd på fjellen i 
, björk- och vide-regionerna ; annorstädes synles den 
föga. JnthiLs arboreus lifvade med sin sång de 
dystra, på sångare så fattiga skogarna i Lappland, 
och A. pratensis de ödsliga fjellhedarna. 
Den under hela vägen allmänt förekommande 
Saxicola Oenanthe fanns i mängd vid och på 
fjellen, långt öfver vide-regionen, ända upp bland 
den eviga snön och på kala fjellspetsar. Denna 
art jemte Emberiza nivalis voro de allmännaste 
foglar under en excursion till Alkavare (2 mii 
''Svatt-Tjilt/^ 
