410 
elf. Det stora och bekanta vattenfallet "Harspråii- 
get" ("Njommel-Saskas") torde väl utgöra gränsen 
för dess längre uppstigande i stora Lule elf. 
Salnio Ocia, öfverallt känd under namn af 
"Åckla", förekorn i de flesta strömmar genom hela 
INorrland från Elfkarlebj till Luleå. 
Salmo TruttUy på Svenska Börsting, på Lapp- 
ska Tatmock, fanns ända till Qvickjock och sades 
leka i medlet af September. 
Salmo alpifius, Röding. Af denna fiskart fö- 
rekommo 2:ne färgförändringar, neml. Röda Rö- 
dingar, som på lappska kallas "Raoto" och Bläcka 
eller Ljusa Rödingar, "Skido'\ Skillnaden dem 
emellan bestod deruti, alt den blodröda färgen på 
Raoto, var på Skido helt ljust köttfärgad, eller att 
Raoto var mera bjertfärgad än Skido. De blodröda 
Rödingarna funnos blolt i de vattendrag, som lågo 
på fjellen uppe i snöregionen, och utgjorde den 
enda der förekommande fiskarlen. Här uppe finnes 
denna fisk i nästan alla sjöar, strömmar och bäc- 
kar t. ex. i Alkajaur och Wihrijaur, der Lapp- 
folk slagit sig ned och under sommaren endast 
lefva af Rödii^gsfiske. Deremot finnas de bläcka 
Rödingarna i de nedre vattnen i trädregionen och 
bygden, såsom i elf varna Karna och Tarra samt 
sjön Saggat. Ju längre inom snögränsen man kom- 
mer, desto blodrödare blir färgen på Rödingens 
sidor och buk, desto svartare på lyggen, till dess 
den når sin största höjd i de vattnen i hvilka äf- 
ven under sommaren is och snömassor flyta, och 
ju längre man kommer ned i dalarna, desto lju- 
sare och mindre skönt färgad blir denna fisksort. 
Med vattendraget följer Rödingen ned i flera af 
de stora sjöarna, t. ex. Skalkajaur och Parkijaur. 
Rödingen leker i medlet af September. 
