256 
upphöjda liiiier; på 7:e ländkotan saknas spar af 
dem. — Costal-utskotts-eleinenlei na äro svagt ut- 
bildade på alla ryggkotorna. På de tre sista äro 
de endast antydda af svagt upphöjda små åsar, 
som nedstiga i sned riktning utefter kotornas si- 
dor till de fläckar, eller gropar, som äro bestämde 
för upptagandet af refbenens hufvuden. 
Processus spinosi på de 9 främre ryggko- 
torna äro smala, tillspetsade och något tjocka, 
dock med skarpa ränder framåt och bakåt. De 
äro högst och starkast på de två främsta, på den 
3:e och följande hlifva de aftagande i längd, samt 
vända sig för hvarje bakom liggande kota mera 
bakåt. Ännu pä den 10:e kotan stupar processus 
spinosus bakåt, ehuru den är ganska kort, långs- 
efter bred och trubbig. ll:e ryjjgkotans pro- 
cessus spinosus lular framåt mot den 10:e; alla 
de efterföljande utefter hela länden luta framåt, 
tilltaga i styrka ända till den 3:e ländkotan och 
aftaga successivt på de följande. 
Det är särdeles tydhgt hos carnivora planti- 
grada, att, det ställe af ryj^giaden, hvarest stjel- 
karne af sidoutskotten först saknas och de mam- 
millära utskotten sammansmälta, samt taggutskot- 
ten, så alt säga, vändas mot hvaiandra, utgör en 
särdeles märkvärdig pukt för ryggradens meka- 
nism och rörelser. Det ser ut, som om dessa 
tvenne afdelninggar af ryggraden voro egnade att 
liksom spännas emol hvarandra i ställningar och 
rörelser af de flere, dels kortare inre, dels längre 
3'ttre bågar, som ryggmusklerna bilda, och af 
hvilka musculus spinalis dorsi utgör de taggut- 
skotten närmast tillhöriga. 
Phocacea, Phoca groenlandica. Stammarne af 
de tio främsta ryggkotorna äro tresidigt prisma- 
tiska 
