244 
10:e ryggkotan är sidoutskoltet mycket utplat- 
ladt, dess ändyta långdraget oval, skjutande framåt 
och bakåt i starka hörn, med en liten knöl un- 
der det bakre hörnet för förbindelsen med tu- 
berculum costae. På denna kota äro sålunda de 
små muskelutskotten betydligt utsträckte från hvar- 
andra, men på 12:e kotan bildar, liksom hos flere 
förut beskrifna djur, denna utsträckning en båg- 
formigt concav rygg; sidoutskottet har här såsom 
en hel, särskild stam försvunnit och återfinnes 
ensamt i nämnde concava rygg. På 13:e, 14:e 
och 15:e ryggkotorna utvecklas detta förhållande 
ännu starkare och fortfar i tilltagande utveckling 
bakåt i följden af ländkotorna. På 12:e, 13:e 
och 14:e ryggkotorna är betydligt afstånd emellan 
processus accessorii och de bakom följande mam- 
rnillares, ehuru de förra öfverskjuta de sednare 
till nära hälften. Först på l5:de ryggkotan läg- 
ger sig det accessoriska utskottet, men förtunnadt, 
intill nämnde mammillär-utskott. De accessori- 
ska utskotten på ländkotorna blifva mindre; på 
4:de ryggkotan äro de endast rudimentära, på 
5:e (sista ländkotan) saknas de fullkomligt. De 
mammillära utskotten skjuta ut i rundade uppåt- 
framåt vända knölar på 13:e och följande rygg- 
kotorna och alla ländkotorna. Costal- eller tvär- 
utskoLten på första ländkotan äro små, platta, 
nästan rätt utstående, med nära afrundade hörn; 
på de följande äro de nästan lieformiga, vända 
framåt och nedåt, slutande framåt i smala starka 
spetsar. 
Digiligrada. Maries sylvestris; 14 ryggkotor 
och 6 ländkotor. Ändarne af l:a ryggkotans 
sidoutskott tjocka och treknöliga. Den främre 
(mammillär-) knölen rund, framstående. På sido- 
