229 
annu belägen på elt helydligl arslånd från den 
efterföljande kolans ledutskolt. Pä den ll:e rygg- 
kotan blir den bredare ocIj närmare belägen in- 
till nästa kotas ledutskolt. På V2:e ryggkotan är 
den ännu bred, belägen belt nära intill det föl- 
jande ledutskottet; på den 13:e eller sista rygg- 
kotan är den smal, i form af en rak tagg, som 
faller tält efter nämnde ulskotl. Det blir sålunda 
först de öfre ledutskotten af den 13:e eller sista 
ryggkotan, som hlifva inkilade emellan processus 
obliqui och accessorii, såsom på de följande länd- 
kotorna. På 12:e och 13:e ryggkotorna, samt 1, 
2 och 3 läiidkolan räcker den nedom det innan- 
för stående undre led utskottet (på samma kota). 
På 4:de ländkotan är detta icke mera fallet; på 
den 5:e räcker processus accessorius endast ner 
på lialfva inomliggande ledutskottet, på 6:e är 
den åter endast rudimentär, och aflägsnad ifrån 
samma utskott, som den på föregående kotor om- 
fattat; på 7:e ländkotan saknas helt och hållit 
processus accessorius. 
Sidoutskottens tredje, undre del, som är be- 
stämd till förbindelse med tubera costarum, och 
som derföre med skäl torde förtjena benämnas 
processus costalis^ är på de första ryggkotorna så ru- 
dimentär, att den endast utgöres af deras undre 
bakåt skjutande hörn med |)åsittande led facett; 
först på 7:e ryggkotan är den något äfskiljd från 
processus accessorius, skiljer sig och blir större 
på 8:e, 9:e, 10:e och ll:e ryggkotan, såsom en 
sned t sittande och sned t formad knapp för ref- 
bensfästet. 
På 12:e och 13:e ryggkotorna antaga refbens- 
utskotten en annan form och beskaffenhet. De 
stå ej mera i beröring med ref benen (som icke 
heller äro försedde med knöl). De bestå här 
