221 
han såsom en annan egenhet": att de vanliga 
ledulskoUen på ländkotorna äro förlängda i sneda 
spetsar, lika långa som taggutskolten. Denna an- 
ordning förekommer äfven, ehuru mindre fram- 
stående hos hararne" &c. Vi finna häraf att 
den store mästaren i vetenskapen endast flygtigt 
uppehållit sig vid dessa utskott och har saknat 
bestämd benämning för dem. 
I Theiles förtjenstfuUa, ofvan citerade, af- 
handling (p. 109 & 116) har afd. 2 öfverskrift: 
Die processus obliqui und accessorii; afd. 3: Die hin- 
teren Proc. accessorii. Af dessa öfverskrifter, synes 
att förf. antager tvenne slags processus accessorii. 
Det första slaget kallar han endast accessorii, de 
sednare bakre accessorii, — Under den föiia ru- 
briken yttrar förf: "Hos Menniskan hafva alla 
ryggkotornas ledutskott samma gestalt, och äro 
olika ländkotornas: endast den 12:te ryggkotan 
skiljer sig genom riktningen af sina ledutskott och 
bildar öfvergängsformen emellan ryggkotorna och 
ländkotorna. — Processus accessorii saknas öfver- 
allt på ryggkotorna med undantag af denna, 
den 12:te ryggkotan. Derföre låter hvarje rygg- 
kota genast skilja sig från ländkotorne. Annor- 
lunda är förhållandet hos Däggdjuren. Hos dessa 
har ett bestämdt antal af <le bakersta ryggkotorna 
processus obliqui och accessorii utbildade efter länd- 
kotornes typ." — Här menar förf med processus 
obliqui och accessorii ofelbart: de främre utskotten, 
eller processus mammillares, som oftast utskjuta 
från processus obliqui. Men just på denna, af 
författaren här särskildt uppmärksammade t2:te 
ryggkotan hos menniskan, äro de öfre processus 
obliqui ännu ställde såsom på de öfrige ryggko- 
torna, och de ifrågavarande processerne från dem 
alldeles skiljde, sålunda icke från dem utgående. 
