215 
JoH. Muller yllrar (1. c. p. 240) efter eu 
längre, till stor del på egna myoiogiska under- 
sökningar grundad, analys öfver samma fråga: 
'Tattar man allt tillsammans, så är följande deraf 
klart: Ryggkotornas processus transversi innehålla 
elemeuterne till tvenne utskott, hvilka elementer 
väl kunna åtskiljas men äro förenade i första 
hälften af däggdjurens och i de fleste af menni- 
skans ryggkotor. Dessa tjena å ena sidan till 
fäste för refbenens tuberculum, å den andra till 
fäste för muskler. Dessa elementer afläofsna si^ 
ganska tydligt från hvarandia hos däggdjuren 
redan vid de medlersta ryggkotorna; på ländko- 
torna är denna afsöndring och mellanrummet 
emellan de två utskotten störst. Om det än icke 
kan afgörande bevisas, att de refbenen motsva- 
rande tvärutskotten på ländkotorna verkeligen in- 
nehålla vidvexta refbens-elementer , så låter det 
dock bevisa sig, att fullt analoga muskler fästa 
sig på de refbensartade tvärutskotten af ländko- 
torna och på refbenen vid ryggradens bröstdel." 
Cruveilhier vidrör äfven detta ämne utan 
att dock närmare hafva egnat det någon adoption 
(Traité d'Anatomie descr. 2:e Ed. T. 1. p. 69). 
OwEN har i sina sednare arbeten ("On the 
Archetype and Homologies of the verlebrate Ske- 
leton" London 1848 och "On the nature of Limbs" 
1849) i större scala visat att just dessa partier 
utgöra nyckeln till en stor del af, hvad han 
kallar skelettets "homologie", eller tydningen af 
delarnes motsvarigheter inom den enkla, allt ge- 
nomgående, grundplanen. Af de nämnda båda 
arbetena har jag icke ännu varit så lycklig att 
erhålla det första; men i det sednare som jag 
har för mig, ("On the nature of Limbs") äro in- 
tagne diagrammei ne af det vertebrerade skelettets 
