214 
nande dem hos EiHnaceus (I. c. p. 105, 111). I 
samma afhandlinj^ visar Theile, att sS väl Cuvier, 
som JoH. MiiLLER redan för längre tid tillbaka 
fästat uppmärksamhet på den olika betydelsen af 
ryggkotornas ocli ländkotornas tvärutskott. Den 
förra i andra upplagan af Legons d'Anatom{e Com- 
parée som utkom 1835; den andra i Vergleichende 
Anatomie der Myxinoiden, föredragen i Berlinska 
Vetenskaps-Akademien år 1834 och publicerad 
1835. CuviERS yttrande i detta ämne har troli- 
gen undgått uppmärksamheten på den grund att, 
det förekommer endast vid beskrifningen på 
menniskans ryggrad, h varemot intet vidare der- 
om yttras vid de öfiige vertebraterna. Men 
som vi veta, har Cuvier vid flera tillfällen, 
på samma sätt, i menniskans skelett äfven sett 
grundtyperne för djurens. Hans yttrande är föl- 
jande: "Om man betraktar ryggradens utskott 
tillsammans, så finner man dem bilda 5 långs- 
gående serier, nemligen: en midtre, den af lagg- 
utskolten; två mellanliggande y bildade af de utan- 
för de öfre ledytorna belägne knölar, som ut- 
göra ryggkotornas tvärutskott; samt två yttre, 
utgjorde af halskotornas tvärutskott, af refbe- 
nen och ländkotornas tvärutskott. I denna yttre 
serie kunna på sitt sätt refbenen anses rätteli- 
gen vara tvär utskott, som äro förlängda, ser- 
skilda och ledande med en rörlig articulation. 
Härvid böi- vidare tilläggas, att den sista rygg- 
kotan har bak till på sin knöl en liten spets, som 
återfinnes förminskad på de två eller tre öfre ländko- 
torne, emellan knölen och tvärutskottet, och som 
nian finner särdeles utvecklad hos åtskilliga dägg- 
djur. Dessa anmärkningar äro af vigt för det com- 
parativa studium af samma partier hos de öfriga 
djuren". (Lee. d'Anat. Comp. 2:a Edit. p. 174). 
