304 
och sidoutskoUen (/Igf. 9 h,42). Sedan sj^nchondro- 
serna blifvit fullständigt förbenade, kan man knap- 
past ana detta förhållande, emedan bågändarne 
äro liksom infällda på snedt afskurna kanter af 
centralstycket, eller corpns vertebrae. Samma för- 
hållande har jag utan undantag funnit ega rum 
hos alla däggdjur af hvilka jag haft unga skelet- 
ter att undersöka. Hos många af dessa gå be- 
nen af bågdelarne mycket längre fram eller ned 
på sidorna af corpora än hos menniskan. Detta 
är äfven förhållandet hos svinet, se fig. 10. 
Fig. 40. 
Samrna del af ryggraden med öfre ändarne af de tre sista refbenen af ett 
ungt »vin, som är framställd ofvanifiån sedd i fig 8. Den visar aig här 
från sidan, således bestående af de 3 sista ryggkotorna samt första ländko- 
tan. a a a a processus mamrnillares ; b b b b prot essiis costales; c c c c 
processus accessorii; på första ländkotau saknas serskildt costal-utskott , 
hvarföre ork c, processus accessorius, torde böra anses innehålla elemen- 
terna af både processus costales och accessorii. • ♦ ♦ • utmärka synchon- 
droserna, eller om man så vill kalla dem, sömmarne emellan bågarnes föt- 
ter och centralstyckena, eller corpora vertebrarum. 
Då ryggraden är undertill platt och undre ytan 
öfvergår i sidoytorna med ofta skarpa ränder, 
såsom fallet är hos en myckenhet däggdjur, så 
utskjuta icke sällan egna små ledutskott för bil- 
dandet af ifrågavarande foveae. Man finner då 
ifrågavarande suturer på undre sidan; egenteliga 
central- 
