306 
craniet i dignitet, och antages nu mera allmänt 
såsom dettas förebild. Att jag icke vid detta 
tillfälle äfven utsträckt framställningen till hals-, 
kors- och svanskotorna, samt icke behaiidladt 
ryggradens ben i deras helhet, förklaras af anled- 
ningen till denna undeisökning, hvilken anled- 
ning jag i afhandlin«ens början framställt. Om 
tillfälle och krafter det medgifva, önskar jag en 
annan gång kunna lemna mera omfattande un- 
dersökningar öfver denna vigtiga del af skeleltet, 
som redan af Aristoteles och andra forntidens 
vise var ansedd såsom skelettets fundament (se 
Pat.fijn Beshrijving c/er Beenderen van 'smenshen 
Lichaem Gendt 1702). 
Jag tror mig emellertid i det här medde- 
lade hafva ådagalagt: 
l:o att processus träns versi på rygg- och 
ländkotorna icke äro, såsom de af vår tids yp- 
perste och mest snillrike anatomer ansetts och 
ännu anses vara, costce, utan egna, sjelfva rygg- 
raden nfirmare tillhörande bildningar, af h vilka 
en del står med refhensbildningen i det när- 
maste sammanhang; 
2:0 att dessa processus transversi innehålla 
elementer till trenne särskilda utskottsbildningar , 
nemligen processus mammillares, costales och ac- 
cessorii ; 
3:0 att dels mer eller mindre bestämda spår, 
dels tydliga utvecklingsformer af dessa tienne 
utskottsbildningar förekomma hos alla däggdjurs- 
former, med undantag af monotremata; 
4:o att det ena eller andra af dessa tienne 
utskott än småningom, än plötsligen försvinner, 
än åter uppträder, mest gradvis; än samman- 
smälter det ena med det andra så att man i de 
flesta fall kan antaga, att, äfven der det ena 
