43 
satser samme Oprindelse, kan sees af hans Etliik i B. SKap,; 
sammeniignet med 2. B. 2. Kap. "Det ædle (liæderværdige) , 
siger han, og det retfærdige, er saa mangeformigt og ustadigt^ 
og saa let at tage Fejl af, at det synes oprundet af Lovgiver- 
nes Villie, og ikke af Naturen^ man maa altsaa her soge at 
vise det sande paa en mindre stræng Maade og udkastsviis, 
og sige derom, hvad der oftest finder Sted (d. e. hvad der er 
meest almindeligt) , og lade sig noje med Folger af samme Be- 
skaffenhed." Hermed kan Aristoteles ikke have meent nogen 
anden Kundskab, end den, som Erfaring begrunder. Han si- 
ger og^ at unge Mennesker, formedelst deres Uerfarenhed i 
Livets Tildragelser, ikke ere Politikens rette Lærlinger (bekvem- 
me til at hore Forelæsninger over Politiken) 5 han oplyser dette 
med Exempler af Læge- og Styrmands-Konsten. 
$, 37. Da Aristoteles saaledes holder Erfaringen for Kil- 
den til al Filosofi, saa sporges, om Filosofien efter ham kan 
være en Forerfarings-Kundskab , og, ifald den kan det, hvad 
han da forstaaer ved Foreif årings-Kundskab . Af det 9de Kap. 
i hans Bog om Kategorierne, og af hans Metafysiks 5te Bogs 
11 Kap., hvor han forklarer Begrebene om det foregaaende 
efterf digende (TrpoTspov Ktxi -jqfpcv)^ sees, især af det sidste 
Sted, at han deler det foregaaende (og ligeledes det efterfol- 
gende) ind i 2 Hovedklasser : 
Til den JorstQ Klasse horer det, som kaldes saaledes 
formedelst Hensyn til noget, der i enhver Art er forst, og til 
en bestemt Begyndelses Termin, f. Ex. til Tid, Sted, en Be- 
vægelses eller Virksomheds Udspring, en vedtagen Orden, til 
Tingens Værdi og Ypperliglied 5 hvilken sidste Bemærkelse han 
