46 
delige Begreber og forste Grunde, og for at slutte af, og ord- 
ne, samme, behoves megen Brug og Bearbejdelse af Selvvirk- 
somhedens adskillige Formuer 5 Disse virke efter væsentlige og 
faste Regler^ Aristoteles erklærede derfor og sine forste Begreber 
og Grunde, og det, som rigtigen deraf sluttes, for nodven- 
dige og almindelige, og duelige til stræng Videnskab. Men de 
ere dog intet mindre end absolut almindelige og nodvendige, 
da han henter dem fra Erfaring og Induction af Erfaring. Af 
disse Kilder kan saadan Kundskab aldrig oses. Plato indsaae 
dette, og sogde en anden Kilde ; Descartes, Leibnitz og Kant 
ligeledes. Vi skulle i det folgende anfore de 5 sidstes Tanker 
herom ^ og see^ paa hvad Maade enhver af dem soger at give 
Eilosofiens forste Grunde fuldkommen Almindelighed og Nod- 
vendighed. Filosofien har efter Aristoteles ypperlige og vigtige 
Ting til sine Betragtningers Formaal j den behandler dem alle 
paa videnskal)elig Viis, i storre eller mindre Grad af Stræng- 
hed; den har endeligen og en vis Slags Forerfarelighed. 
S« 4^' Skjont Begrebet om Aarsag og Grund ikke ud- 
trykkeligen nævnes ivden aristoteliske Tanke-Tabel, men lig- 
ger i, eller forudsættes af, Begrebene om at virke og at jjiod- 
tage Virknings saa er det dog næsten det vigtigste og videst 
udstrakte af alle \ hvilket uden Tvivl er Aarsag til , at de ældste 
Filosofer og Aristoteles selv, og mange andre efter ham have 
brugt dette Begreb som Hoved-Character i Filosofiens Defini- 
tion. A i kunne nu bemærke adskillige Skridt, som^ i Aarsa- 
gcrncs Udfindeise cr6 gjorte: Aristoteles beretter, d) "at de 
ældste Filosofer forst og mecst undersogde Tingenes materiale 
d) ]\Ietaph. ij 4^ samnionligiict meJ det foiegaaeiide. 
