49 
åens .2c3en Deel. Han ligner Filosofien ved et frugtbart Træe, 
hvis Rod Metafysiken, hvis Stamine Fysiken, hvis Grene alle 
andre Videnskaber ere, især Medicinen, Mechaniken, samt 
den hojeste og fuldkomneste Ethik ^ af disse Grenes yderste 
Skud indsamles Træets Frugter. 
Pe selvklare Begreber, som findes i os, Og som erhol- 
des uden al Meditation, kalder tilfælleds og medfodte 
(notiones communes et innatas) ; et andet Sted kalder han dem 
oprindelige Bestanddele 2S. vor ovrige Tænkning, og siger, at 
de ere meget faa i Tallet; han nævner iblandt disse Begrebene 
om Tanke y Tilværelse y Vished y Taly Orden, Varighed y Ud- 
strækningy Figur, el alfuldkomnient o^n'éåYenåi^X. Væsen o. f. s. 
Af Grundsatser anforer han, som medfodte y disse: Det er 
umuligt y at noget ery og tillige ikke er\ gjort kan ikke blive 
ugjort 'y den y som tænker y maa være til, imedens han tænker % 
lægges lige store til ligestore, saa ere Summerne Uge store 'y In-- 
tet kan ingen Egenskaber og Beskajfenheder have 5 af intet 
kow^mer intet \ vi have en frie VilUe (her er Grunden til hans 
fuldkomne Ethik) o. s. v. 
For at befries fra allerede fattede Fordomme, og beva- 
res fra nye, gav han den Filosoferende det Raadi I theore- 
tiske Ting eengang i Livet at tvivle om Alt, som i mindste 
Maader kunde være uvist, d, e. ^ at tilbageholde sit Bifald, 
indtil man kan bygge paa medfodte Begreber og evige Sand- 
heder, 
"Den. jforste Grundsats y hvorfra Descartes gik ud i hans 
Filosofering, var denne: Jeg er ligesaa vis paa, at jeg er vir- 
keligen til, som at jeg tænker, naar jeg tænker; thi den Slut- 
ning staaer fast: Jeg tænker (d. e. jeg er mig bevidst om, at 
noget skeer i mig, f. Ex* jeg sandser, indbilder mig, for- 
Vid. ScU. UD^d, IHeefu, G 
