5o 
slaaer, begjerer, vil , afskyer etc. noget) ^ altsaa er jeg tih 
Hans anden Grundsats var: Ait det, der indsees med iigesan 
stor Klarhed, som min egen Tilværelse, er ligesaa* sandt og 
vist, sora den. Filosofen finder altsaa i sig selv Grunden til, 
og Maalestokken for, al \islied, nemlig : forst antager han 
Tiied fuld Vished sin egen Tænknings , samt i og med den de 
ovenanforte medfodte Begrebers og Satsers Virkelighed, deraf 
flutter han sit tænkende Væsens Virkelighed og Beskaffenhed, 
endeligen forskaffer han sig derved en ligesaa tilforladelig Vis- 
hed om andre Tings Tilværelse og Beskaffenheder, Descartes 
sogte^ £ Ex. af den medfodte Idee om et alfuldkomraent Væ- 
sen at bevise dette Væsens Tilværelse og Egenskaber, og iblandt disse 
dets Sanddruhed , af denne igjen vor Knndskabs Sandhed , og Mu- 
lighed , at den Tvivl kan ophore , som han ved al Fiiosoferings Be- 
gyndelse anbefalede. Legemernes virkelige Tilværelse nieente 
han og kunde bevises, deels af vor medfodte klare Idee om 
Udstrækning i Længde, Brede, Dybde (hvori han satte Lege- 
mernes Væsen) , deels af Guds Sanddruhed ; thi vare Legemerne, 
hvorom vi have Idee, ikke virkeligen til, saa maatte et bestan- 
digt Bedrageri i denne Henseende rejse sig fra Gud, hvilket 
ganske strider imod vort Begreb om hans Naturs Fuldkom- 
menhed. /) 
I Fysiken antog han ikke andre Principier, end dera, 
som i GcoriK ti i^ n have Sted. "Jeg tllstaaer, siger han^ reent 
ud, at j(g irgcn anden Materie erkjender for de legemlige 
ling, ( nd hiiii aldt les delelige, figurerlige, bevægelige, som 
Geomctrerne kalde St()rrelse , og som de antage til Object for 
deres D. munb^tralioner ^ at jeg slet intet andet ved den tager i 
f) Piinc, pLilo*. pasl. a. Ar tic. I. pag. ao. 
