57 
der sig, og kunne ikke af dem paa en bestemt Maacle indsees. 
Hos ham burde intet være egentlig Filosofi , uden det, som paa 
stræng videnskabelig Maade kunde vises at ligge i^ og foige af, 
de medfodte Begreber og Sandheder, og at være anvendeiigt 
paa Objecter,/som forelagdes til Betragtning. 
5. 44* Leibnitz grundede ogsaa Filosofien paa medfodte 
Ideer. I Nouveaux Essais sur Pentendement humain , i Avant- 
propos og Afhandlingen selv 1 Kap. fremsætter han sin Me- 
ning udfdrbgen, og siger, at hans System er forskjelligt fra 
Platos, hvormed det dog har nogen Lighed, og fra Descartses, 
at det er modsat Aristotels, Gassendis og Lockes, skjont disse 
indbyrdes vige fra hinanden^ og dog yttrer han den Tanke, 
at Locke, denne Forsk j el uagtet, maaskee ikke var af saa 
ganske modsat Mening 5 Han siger fremdeles, at hans ny Sy- 
stem (nemlig om den forudbestemte Harmoni imellem Sjel og 
Legem) tjener til at forene Filosoferue for ham , og til at for- 
klare adskillige af deres meest udmærkede Meninger. > 
Yeå medfodte Ideer forstaaer han Begreber (notions) og 
Lærdomme^ hvortil Sjelen oprindeligen indeholder Grund, hvor- 
til Forstanden er Kilde, som komme aitsaa af indvortes Prin- 
cipier. De er e skjulte i Forstanden og ligesom Dele deraf, 
skrevne i den med uudslettelige Characterer. For at sande og 
bifalde dem, behover man ikke at soge Grund uden for os, 
men at betragte vor Kundskabs Natur 5 ofte er Betragtning af 
Tingens Natur ikke andet, end Kundskab om vor Forstands 
Natur 5 De komme ikke i Sjelen ved udvortes Tings- Virkning 
paa os 3 Sandserne, Erfaring, Induction ere ikke deres Kilder. 
LTdvortes Ting kunne, ved deres Virkning paa os, vel give 
Anledning til disse Ideers Opvækkelse i os, bidrage til, at vi 
Vid.Sds.Skr, IIDel^IHctfie. , H 
