65 
dem viser Kant, at af Fornuften, som lovgivende, Hand- 
ling bestemmende og practisk , Formue, oprinder endnu en 
Klasse af moralsk-practiske Begreber, hvortil henhore 
ikke aliene Begrebet om en Lov, som ligger i Fornuften, 
men og Begrebene om Frihed, Moralitet og alt det ^ dermed 
Loven, som Lov, staaer i uadskillelig Forbindelse. 
Ved at sammenligne Aristoteleses og Kants Fremgangs- 
maader i at oplyse de vanskelige Begreber om For og Siden 
(For og efter), finder man, at Aristoteles beskriver begge saa- 
ledes som de umidclelbar tænkes, og det i saadan Almindelig- 
hed, at de kunne siges baade om Ting og om Kundskab, han 
opregner deres Arter og Underarter med megen logisk Nojag- 
tighed ($. 37); Kant gjdr just ikke dette ^ han forklarer allene 
Kundskabens For og Efter (For- og Efter-Erfarelighed), og det 
ved at vise os hen til dens Kilder, hvis For og Sidenn han 
forudsætter^ som bekjendt; De Begreber, han i Stedet for en 
umiddelbar Oplysning om For og Sirlen gi\er os, synes at 
kunne simplificere Undersogelserne i denne Materie, og der- 
ved at gjore dem lettere (g. /^6). Begge Filosofer have sagt 
os den forerfarclige Kundskal)S Kjendemærker , Kant uden Tvivl 
tydeligere end Aristoteles. De have begge nævnet os Kilderne 
til den Forerfarelighed^ enhver af dem statuerer, men Kant 
har opdaget i det menneskelige Gemyt saadanne Kilder, soin 
Aristoteles neppe har formodet (§. 36 og §. 47). Endeligen 
saa have begge sogt at bringe Forstandsbegrebene i Klasser el- 
ler Kategorier, men maaskee ikke med lige Lykke. 
S- 4^- 1^11 Deel af de kantiske Kategorier finde vi iblandt 
de ai'istoteliske , ogsaa iblandt Descartses og Lcibnitzes med- 
iodte Ideer j man kan derfor sporge , om Kant vil have sine 
forerfarclige Begreber ausecte for mcdfodte : I hans Skrift; iiber 
