36 
©m ^In genes Aarsager 72) , andre , at Sandhedens Pcandsagelse o), 
er^ efter Aristoteles, Filosofens egentlige Forretning, Disse 
Begreb bestaae godt med hinanden ; men de synes begge alt 
for almindelige, meest det sidste, og kunne neppe af Aristote- 
les være anseete for rigtige Definitioner, eller for andet end 
sande Satser. De komme begge for i hans metafysiske Skrif- 
ters 3 Bogs 1 Kapitel. Skulde, som nogle mene p) ^ ingen al- 
mindelig Definitions Formular findes- i de Skrifter, vi nu have' 
af Aristoteles', saa kan det dog' vel ikke fejle, at naar man 
veed, hvad han forstaaer ved Viisdom, man da og kiaii vi'de' 
med Visbed, hvad han har tænkt ved en Viisdoms Elsker. Vi 
ville derfor af hans uomtvistede Skrifter underrette os om det 
forste^ for at forvisses om det sidste. Viisdom i den sti'h^ngeste 
Bemærkelse defineres i hans ethiske Skrifter q) til Nicomachus 
ved "stræng Videnskab {sTrigyj f4,f}) om, og Forstand (v c y^) paa. 
Ting, som efter deres Natur ere de ypperligste (r/jCi /er ^8r^s) af 
alle." Men hvilke ere disse ypperVige og vigtige Tin^T Hvad 
^t' strtBng 'Videnskab og hvad er Forstand I 
Kort fai-an' havde han sagt at der gives Ting, som eré 
meget guddciiimeligere end Mennesket, og til Exempel derpaa 
ånfoit Verdens , Ibr vore Ojue aabenbarligen fremstillede. 
Dele. Andre Steder r) nævner han 3 Slags Substanser, hvor- 
om de thtoretiske Videnskaber skulle handle, i) en Substans, 
som er ubc', ægelig og evig 5 2) eii Klasse af Substanser, som 
ere bevægelige, men dog evige og uforkrænkelige, for saa- 
//) Fonsera in Aiisl Metapli. Proemii png. 19. 
o) Putricli Discus peripat. png- 16*4, 168. 
p) BulileCsch a. Phiios. a Th. 369. 
r) Aciuas. physic. 2, et Metaph. 6, l. 
