34 
ijian. i) Plato kimcle med stcrre Foje, end Pythagoras, sige, 
at saadan lilosofies Ojemed er at ligne Guddommen. 
5. 3i. Man har troet, at Pytliagoreernes Tal, og Maade 
i Tal at indklæde fdosofiske Begreb, have givet Anledning til 
de platoniske Ideer, k) Ogsaa taler Plato i Begyndelsen af 
Epinomis /) med Henrykkelse om Formuen at tælle, og ved 
Tal at bestemme Tingenes Forhold, som det, hvorved Fornuf- 
ten især viser sin Styrke. Hvad Under da, at Tallenes Brug 
har været agtet saa hojt i Filosofien og til Filosofering? 
Men Platos Ideer ere uden Tvivl noget meer og storre, 
end de pytliagoriske Tal. Idealer om Tingenes bestemte Ar- 
ter, ifald de kunne haves, vilde gjore Tænkningen rigere og 
betydeligere, end det ved disse Arters almindelige Udtryk ved, 
og Sammenligning med^ Tal kunde skee. Plato har uden Tvivl 
provct paa at foroge sine Formænds Opfindelser, og Videnska- 
ben vandt i det mindste saa meget derved ^ at man blev gjort 
opmærksom paa Sporgsmaalet om Idealers Brug og Værd i Fi- 
losofien. 
S- 32. Har end Plato fejlet i at give menneskelige 
Ideer en guddommelig umiddelbar Oprindelse ; har han end 
fordret for meget af Filosofen, da han bod ham danne sla 
Filosofies Lærdomme efter Guddommens Ideer, og at være for- 
visset om hines sande Overeenstemmelse med disse ; kan end 
hans Mening om Idealers Eenebrug i Filosofien omtvivlcs, saa 
/) Syst. (1. plat. Philos. 1 Th. S. »37. Anra. 
k) C. Fr. Bruckcr iii notis ad Scip. Ai|viliaiii libv. de placitis Philos. ante 
, Arist. p. 63. 
/) Vol. i), edlt. bipont. pag% 344* sec|v. 
