3i 
^iiied S]g, at der er noget, eller nogle, hvortil den er 
Grund. Man kan lægge til, at der da heller ikke er nogen 
virkelig Filosofi. Skeptikerne kunne ligesaa lidet have nogen 
egentlig Filosofi 5 vil man kalde hine Pantheisters Grublen ^ og 
disse Tvivleres Sogen, et Slag& Filosofering, saa maa man 
sige, at de fdrste med al deres Anstrængelse fandt noget, som 
ikke var Filosofi ; og at de sidste anstillede deres Leden og Ef- 
tersogen saaledes^ at de derved aldrig kunde finde Filosofi. 
S« Meest af alle Gamle, hvis Skrifter ere komne 
til os, fortjene Filosofiens store Lærere, Plato og Aristoteles, 
vor Opmærksomhed. Deres vidtomfattende , gjennemtrængende, 
opfindsomme Aand er det lettere at beundre end begribe. Hvad 
Filosoferne for dem havde udfundet, det kjendte de, og vidste 
at bruge det, som Selvtænkere og skabende Genier. "Vi ville 
see, hvad disse overordentlige Mænd have forstaaet ved Filosofi. 
Ingen, saavidt man veed, har for Plato, og hidindtil 
maaskee ingen efter Plato, anbefalet et hojere Ideal for Filo- 
sofien , end han. Ikke aliene indbefattede han i dens Omfang, 
meer end nogen for ham, men for alle dens Sandheder hen- 
tede han og Rettesnor, Monster og Kundskabs Grund fra den 
guddommelige Forstand selv, og af dens ævige, uforanderlige, 
altid bestaaende, alfuldkomne Ideer om enhver Klasse af Ting 
og Tings Beskaffenheder. Menneskets Sind har efter han-s Me- 
ning erholdt medfodte Gjenparter (Aftryk) af disse guddomme- 
lige Ideer e) , kan af dem og ved dem^ uden Erfaringens Bi- 
drag , kjende Tingene saadanne , som de i sig selv og i deres 
Inderste ere, i det Sted man ved Erfaringens Hjelp kun fore- 
e) Morainvillier d'Orville Philos. piaton. T. i. p. ii3 og foreg. T. 2. 
p. 46 og folg. 
