20 
5- i8. Vi kunne nu indsee flere Kjendemærker paa Fi- 
losofi, og .jiojere bestemme , hvad Beskaffenhed dette vor Aands 
Værk maa have, naar det skal fortjene Navn af Viisdom. 
Det blot vilkaarlige, det digtede, det ubetydelige, det 
falske, og uvisse i Kundskaben horer ikke til Yiisdom 3 altsaa 
maa Filosofien ikke være et blot vilkaariigt Værk af den men- 
neskelige Aand, ikke et vildt -Spil af Indbildningen, Viddetog 
Digtekraften, ikke et Foster af en misledet og- vildfarende For- 
nuft, som forloiier sig i det uendelige, eller drejer sig i en 
£e\ig Sirkel. Filosofiens Lærdomme maa være Sindets nodven- 
dige Værk; de maa være sande og velgrundede, uforanderlige 
og gyldige for alle, som eje maermesktligt Sind, menneskelig 
Forstand og Fornuft. Filosofiens Stemme maa enhver Fornuf- 
tig kunne hore og forstaae, finde dens Lærdomme værdige at 
bifaldes, og dens Bud at adlydes. Denne IS 'odvendighed og 
Almengyldighed er Filosofiens idie Kjendemærke . I Digt kunne 
Viisdommens Bud og Lærdoaune vel være indhyllede, men 
Flyllet og Svobet (Omslaget) er ikke Viisdomraen selv. Det 
staaer i vor Magt, om vi ville filosofere eller ikke; men det 
staaer ikke i vor Magt, at faae ved Filosofering ud, hvad \i 
ville. Maalekonstnercn kan vilkaarligen danne sig i Tankerne utal- 
lige Figurer af det Hum, som svæver ham for Ojue, viikaarii- 
gen forelægge sig til Betragtning hvilken Figur, han ^il, han 
kan filosofere om den, men aliene det nodvendige i hans Re- 
sultater er Filosofi. 
S* 10, Kunde det tænkes om noiiet nodvenJiiit 02 al- 
meengyldigt Værk af den menneskelige Aand, at det ikke var 
Mennesket vigtigt og magtpaaliggende , ikke i sig selv ædelt og 
godt, saa var man ej befdjet til at kalde det Viisdom. Da 
