i8 
§. i3. / Filosofiens fors te Kj ende mærke indeholdes et 
andetø nemlig dette, at Filosofien maa være et Slags Forerfa- 
rings Kundskab (Kundskab a priori). Det, som er Sindets 
eget Værk, og skal anvendes af den Filosoferendé paa Objec- 
ter for hans Tænkning, kan i Anvendelsens Ojeblik ikke være 
kommen fra disse Objecter, thi ellers var det ikke Sindets 
Værk , og det var ikke at filosofere om Objecterne 5 det maa 
altsaa have været i Sindet tilforn (for Anvendelsen), ligemeget 
om det i sin forste Oprindelse er kommen fra Erfaring, 
eller ikke. 
Enten nu Objecterne hore til den Kundskabs Deel, som 
cr den Filosoferende given, eller til den, han selv har tilvir- 
ket sig, selv dannet eller digtet (S- 10, 11.) f. Ex. de oven- 
omtalte Grændsebegreber og fuldendte Idealer, om disse kunne 
findes af Mennesker (s» 8, 11), saa skeer Filosoferingen om 
dem ved Hjelp af disse forhen i Sindet liggende Begreber og 
Principier^ men dog er Filosofien allermeest subjectiv, aller- 
nieest Forerfarings-Kundskab, naar Sindet selv har dannet 
baade sine Objecler og de Begreb og Grundsatser, det anven- 
der paa dem; da er alting af Sindet selv , alting subjectivt, in- 
tet er af Erfaring. 
S- 14 • Saadannc af Sindet selv dannede Objecter, sonj 
erc blot TænkningS'Fostcrc, og folgcligen intet mere, end Tan- 
ker, ikke Ting lulcn for Tankerne (res) , kan man kalde z/;'éf6'//<? 
Objt'ctcry saa længe man cj har rraliseirt, eller for saavidt 
man cj kan realisere dem, d. e. , vise, at de ere, eller bor 
ansces for at være, mecr end Tanker. Imod i^vm sættes reelle 
Objecter y som ikke skylde Tænkningen aliene det, de ere. 
