»4 
paa, og Forhold til, os, eller af indvortes i os oprundne "For- 
andringer, i begge Tilfælde en os uvæsentlig Erhvervelse , sont 
ligner et Forraad af indsamlede, raae og* endnu ubenyttede, 
Bygnings -Materialier. JDen anden Deel derimod er udeluk- 
kendeviis den menneskelige Aands eget Værk, enten en Bear- 
bejdning af de leverede Materialier, deres Ordning og Form- 
giveise, eller Fostre af dens blotte Tænkning, og altsaa Dan- 
nelser, som ikke indeholde noget af de givne Materialier, in- 
gen Tinktur have f^aet af Sandseligheden. Antage vi denne 
Kundskabens Inddeling, saa er der ingen Tvivl pa&, at den 
Kundskab, som skal kaldes vor Filosofi, jo maa hore til. den 
sidste Deel. Filosofien maa være det menneskelige Sinds eget 
Værk 5 blot at hore, see eller ved nogen Sands paa dyrisk Viis 
at modtage Indtryk, paa raechanlsk Maade at fornye det for- 
hen modtagne, er ligesa^lidet at filosofere, som det ar at filo- 
sofere, om man ved hojére Aanders Indgydelser imodtog gan- 
ske fremmede og overmenneskelige Kundskaber. Det ene var 
for lidet til at være Filosofi, det andet for meget til at være menne- 
skelig Filosofi. Atfilosofereer at virke, og at \irke selv. Kunde det 
bevises, at disse tvende Hoveddele af Kundskaben vare uadskil- 
lelige i Mennesket, saa maatte et ved Sindets Selvvirkning ud- 
bragt Resultat af begge være det, man burde tænke ved Filosofi. 
II. Det forstey almindeligste og i/omtvistede Kjcn^ 
deinærke paa Filosofi cr ahsaa dette, at den cr det menne- 
skelige Sinds eget Værk^ "fert Frembrhigcise af dets liojere Tænk- 
ning; og paa J' i /osoffii^n g ^< a.t den ligeledes er Sindets Sclvvirk- 
ning, Menneskets liojere Tænkning. 
Men hvilke crc de Virksondieder , hvorved Sindet frem- 
bringe«' dette Værk P 
