4 
hvad er ikke dermed Tid efter anden , og endnu ganske ny- 
ligen, foretaget? Man eftertænke rorandringerne i Begrebene 
cm Gud, om overnaturlig Aabenbaring, om den fuldkomneste 
Stat, det bedste Universitet o. a. f. Tor man sige, at nogen 
af disse eller slige store Tanker er fuldendt, liar naaet fast og 
Tiforbedrelig Bestemthed r Om end saadanne Tankers Natur, 
og deriblandt Begrebets om Filosofien, tillod dette, saa ville 
dog Tænkernes sædvanlige Adfærd forbyde det. Troer ikke- 
oftest den , som giver sig IN avn af Filosof, at han allerede er 
i Besiddelse af Begrebet om den Videnskab, hvortil han be- 
kjender sig, eller som han soger, og hemmer eller standser 
ikke denne Indbildning videre Eftergrandskning ? Seer ikke Ef- 
termanden i sine Formænds Opfindelser Fejl, som han vil rette, 
men sætter undertiden nye og storre Fejl i deres Sted? Skeer 
det ikke ogsaa altfor ofte, at en beromt Forgængers Indsigter 
ansees for Grændseskjel^ der ikke bor overskrides? Kan ikke 
Meningernes Mængde og Underlighed, Indklædningernes Tve- 
tydighed, forvirre mangen Viisdoms Elsker, bringe ham til 
den Yderlighed^ at han med Lucian b) bliver ganske uvis om, 
hvor Filosofien har sit Hjem , mistvivler om at finde dens Bo- 
lig, og falder inaaskee paa den Tanke, at den boer ingensteds ? 
Og hvad Begreb om Filosofi og om dens Tilværelse erholder 
nian efter alt dette? Man htire ogsaa, hvorledes Filosoferne i 
forsk jclligc Tider selv have besvaret vore ovenanforte Sporgs- 
inaalc. 
S- 2. Cicero beretter, c) at Aristoteles skal liave dad- 
let de ældre Filosofer, og anseet dem for Pralere, fordi de 
h) I hans Fiskere eller oplevede Filosofer. 
c) Qvæit. lusculaa. I. 3. cap. 2S. 
