8o 
mes 5 Den anden er Formen, eller det formale^ det, som gi- 
ver Yttrelserne en vis Art^ en vis Indretning, Vending, Sving. 
Naar vi reflectere. over begge disse Stykkers Beskaffenhed, 
blive vi vaer, at det materiale ved den indvortes Sands fornem- 
mes, eller erfares, thi det afficerer os, og ligesom sætter vort 
Inderste i Bevægelse ^ men det formale kan ingen Erfaring lære 
os. Til at forestille sig Form og 4^^^ egentliga Effect, som 
ogsaa maa være noget formalt, behoves liojere Tænkekraft. 
Saadanne formale Effecter ere de for omtalte Forstands- og 
Fornufts-Begreber, og vore klare Forestillinger om Tid og 
Rum (§. 47) tilligemed alle de Grundsatser, som deraf udledes. 
Her er det, og ikke andensteds, ln^ov Kan f s Kundskab a priori 
maa soges. Den udspirer af Yttrelsernes Former og kan uden 
disse ikke oprinde \ den tages ikke af noget , som afficerer os, 
hverken af Objecterne uden for os, eller af de Forandringer, 
som modificere vort Inderste 5 den indeholder intet materlalt 
og objectivt^ den er, paa Anledningen nær, uafhængig af Er- 
faring, thi et er det, at tage Anledning af Sandserne til selv 
at danne en Kundskab, et andet, at ose Kundskaben af det^ 
der sandses. For Kant er denne subjective Fornialhed enten 
slet ikke af nogen Forerfarings Filosof bemærket^ eller ikke 
nok bemærket. 
Den kantiske Forerfarelighed har 3 Egenskaber Sub- 
jcctlied. Formalhed, Reenhed, thi den kommer af det fore- 
stillende Subject selv, af dets Forestillings Former allene, o^ 
er altsaa ikke blandet med noget erfareligt* 
d) SubjcctJied (Herkomst af Gemyttet) er en Character, som 
findes ^i storre eller mindre Grad i, alle Filosofernes Begi^eb om 
deres Videnskab, tip denne er aftid Sindets eget Værk. Pla- 
tos, Deskartscs og Leibnit^es Di^d,fodte Ideer, hvorpaa de grunde 
