82 
det fojjualé i Ohj ederne ^ og meget forskjellig fra den kan* 
tiske. Sindet, som af kopierer det formale i Objecterne, 
gjor det samme, som Portrait-Maleren , der noje -udtrykker- 
Ansigtets naturlige Træk og Character; men Sindet, som en- 
ten lægger noget til Objecterne af sit eget^ eller danner alt 
af sig selv, ligner Konstneren , der enten fremstiller en for-^" 
skjonnet, elier skaber en ny. Natur. Det ene Product har 
en blot objectiv Formalli^d, det andet en subjectiv ^ men de., 
kantiske Begrebs Formalhed er nodvendig, og ligeledes de 
aristoteliske, Konstværkets Formalhed er yiikaarlig. 
c) Kundskabens Reenhed £6\^eT y efter Kant, af den subjective 
Formalhed. Py thagoreemes arithmetiske Filosofi har ikke 
'kunnet mangle denne Character, især om Tallene ej vare 
abstraherede af Naturtingenes og deres Deles eller Beskaf- 
fenheders bemærkede storre eller mindre Mængde og Fieer- 
hed, hvilket formedelst den Dunkelhed, hvori deres Filosofi 
cr indhyllet, vel ikke lader sig afgjore. Piatos Ideer, som 4 
Afledninger af Guddommens reneste Væsen, have den i hoje- ^ 
ste Grad , men deres Reended er en langt anden end den ^ 
kantiske 5 som guddommelig er den anden af Oprindelse, 
som idealisk (Kopi af Idealer) anden af Art. Dersom Des- 
cartses Ideer maa tillægges en reen Formalhed (5. 48), hvil- 
ket synes rimeligt (S- 42, 4.3), saa kommer ingen Kants Me- 
ning i denne Henseende nærmere end Descartes. Leibnitzes 
niedfodte Ideer cre ogsaa aldeles rene, de konune ikke i Sin- 
det Ycd nogen. Sindet af Tingene i Verden given, Anled- 
ning, end sige ved Paavirkning af disse Ting 5 Ideernes Over- ; 
eenstemmclse med Tingene gjcir hine derfor ikke blandede t 
af disse, men de ere cgentligen medfddte , og altsaa forskjel- ! 
lige baadc fra Dcscartses og Kants. Anderledes forholder,' 
