86 
eller Existence; Den nægter kun , at Filosofi i ængeste Eemær- 
kelse har sin Herkomst fra Uden-Yerdenen ; den gaaer da ikke 
til den Yderlighed, hvori de gamle berygtede Idealister drere 
deres Mening, eller hvortil det med nogle Filosofer i de nye- 
ste Tider synes at være kommen. Hvorledes disse kunne af 
det rene Jeg udpresse reelle Objecter (§. 14) og undgaae en 
vildfarende Idealism, er ikke given enhver at forstaae. 
S- 56. Dersom Fornuften ingen empirisk Videnskab 
havde eller kunde have, eller ingen empirisk Fornuftkundskab 
fortjente Navn af Filosofi^ Dersom ogsaa al hidtil forebragt og 
formeent reen Filosofi, f. Ex. den pythagoriske , platoniske, 
leibnitziske, ikke er sand og ægte Filosofi 5 Dersom Kants der- 
imod er det, saa kan med Ret §iges, at han har fundet det 
forste, og liidtil enest sande, Begreb om Filosofi. 
Vi sporge altsaa medFoje, om Forni/ft-T^idenskah , som 
hygges paa Ei^aring^ kan kaldes Filosofi? For at besvare dette 
Sporgsmaal, maae vi betragte denne Kundskab noget nojere. 
Ovenfor (§. 52) er sagt, baade hvad den ikke er, og-livad den 
i Almindelighed bor være, nemlig: af Fornuften dannet ved 
Afsondring af individuelle existerende Tilfælde og ved Indue- 
tion. Den maa bestaae af et Materiale, som er kommet fra 
bemærkede enten udvortes Objecter, eller indvortes Gemvts 
Forandringer, eller af et formale, som er afkopieret af Objec- 
terne. der kjcndcs. At saadan Fornuftkundskab er virkelig 
til, og allsaa mulig, tilstaacs ikke allene af Erfarings, men og 
ef Forerfarings Filosoferne. Ilos de forste er endog Metafysi- 
kcn , og alle dens Dele, selve Ontologien og Fornufttheologien,' 
af en fjernere eller nærmere empirisk Oprindelse. De sidste 
