87 
nægte ikke empirisk Fornuft kuudsk ab , men de ville ej tilstaae 
ien Navn af Filosofi. 
Det forstaaer sig selv, at empirisk Fornnftkundskab ikke 
kan være Filosofi i Ordets ængere elier ængeste aveiianforte 
(5. 52) Bemærkelser; Men at den dog kan være Filosofi i den 
vidtloftigere Bemærkelse, og fortjener at kaldes saaledes, dette 
kan med ingen gyldig Grnnd nægtes,, naar man betragter ^^/z/?«? 
Kundskabs rette Beskaffenhed. Den kan være 
1) sand og. vis. Sand, baade fordi den intet indeholder ndctt 
de bemærkede Resultater af Objecternes Virkning paa os, 
eller af Gemyttets Modificationer 1 osf saa og fordi en tredob- 
belt Overeenstemmelse ( i) imellem enhver af vore Sandsers 
Forestillinger, saa olte de om et og samme Object igjenta- 
tages, 2) imellem een Sandses og de ovrige medcompetente 
Sandsers Forestillinger, 3) imellem vore egne og andre Men- 
neskers os berettede Sandsninger) gjor det i hojeste Grad 
probabelt, at der virkeligen maa være Objecter til uden for 
os, og at noget er i og ved dem, som passer til vor Fore- 
stilling om dem 5 thi af blot subjective Grunde, og uden 
saadanne Objecters Antagelse^ kan denne Overeensstemmelse 
ikke begribes, og vi have ingen Grund til at antage Carte- 
sianernes og Leibnitzes -Hypotheser derom. Vis y fordi vi 
Iiave saa klar og stærk Fplelse af denne Probabilité, at vor 
Katur tvinger os til at antage den , og rette os derefter. At 
den empiriske Kundskabs Sandhed og Vished grundes paa 
Probabilité, dette medfdrer uden Tvivl denne Kundskabs 
Natur, og bor ikke nedsætte den i vore Ojne* 
0.) Almindelig y om ikke paa den strængeste og fuldkomneste 
Maade, thi dette tillader denne Kundsk aks Natur heller ikke, 
saa dog i saadan Grad^ at vi i vore Omdommer og Foreta* 
