88 
gender kunne med Sikkerhed relte os derefter, d. e. dens 
Almindelighed kan gjores moralsk-practisk vis ^ naar det med 
overvejende Probabilile vises ^ at i de Tiifælde, -vi endna 
ikke have erfaret, maa Tingen forholde sig ligesom i de, vi 
allerede kjende, og naar vor afsondrede Erfaringskundskab 
kan understottes med Grunde^ som ere tagne af Tænknin- 
gens Natur. Leibnitz har viist Exerapel paa dette i hans 
5. 44 anforte Fortale til Nizoiii Skrift. 
3) Nddve/idig. De rene Begrebs Nodvendighed kommer af 
Forestillings Formernes, i Subjectet selv grundede, Nadver.- 
dighed. Den empiriske Kundskab kan have ea Nodvendig- 
lied, som grunder sig paa Naturlovenes Nodvendighed, og 
de udvortes Tings nodvendige Virkning paa det tænkende 
Væsen. Skulde vel Naturnodvendigheden uden for os være 
mindre end Naturnodvendigheden inden i os ? Paa denne 
sidste grunder man jo den rene Kundskabs No Jvendighed. 
Og kunne vi ikke kjende den ene tilforladeligen, saavelsom 
den anden? 
4) Vjgiis værd at kaldes Viisdom. Ved at agte efter Na- 
turbegivenhedernes og vore frie Handlingers Folger kjende vi, 
hvori vort fysiske Velgaaende maa bestaae, dets Varighed, 
dets Midler, og disses Bekvemhed, som Midler. Saadan 
Erfaring giver Klogskab, og denne^ skjont den ikke er Mis- 
dommen eller Dyden selv, er fornoden til ethvert Gode^ 
bedst mulige Erlangelse og Vedligeholdelse i alle Livets For- 
fatninger. Sandt er det, at M.oralsklied ej kan indgydes os 
uden fia, at Fornuften ved sin empiriske Kundskab om 
Handlingernes Folger ikke er Moralitetens rette Lærerinde, 
at den empiriske Kundskab cr blot theoretlsk, eller kun 
pracLisk og virksom til vore fysiske Ojemed, men skulde den 
