9^ 
thi i den findes alle Filosofiens Særkjender samlede. Til 
livad Nytte var def og at forlade en Talebrug, som har 
saa mange Aarhundredes Hævd P Naar Socrates, Aristoteles, 
Baco og Locke ikke vare Filosofer, hvo kan da være det? 
Det er paa Videnskabernes og den menneskelige Kultnrs og 
Selskabets Vegne, man advarer imod den empiriske Fiiosofies 
Kingeagtelse og Tilsidesættelse for den rene. 
5. 57. Dersom der er noget i vor Kundskab^ som ikke 
bærer Erfaringens Præg, og altsaa ej er realiseret i og ved sin 
Oprindelse selv, saa er det Filosofens Sag noje at skjelne dette 
fra den Deel i Kundskaben, som er kommen af Erfaring, at 
han ej skal ansee hiint for meer end blot Tænkning, det ure- 
elle for reelt 3 men saa vigtigt dette er, saa skadeligt er det til- 
lige at agte åen empiriske Filosofi ring«, at nægte theoretisk Filo- 
sofi Selvtilstrækkelighed endog indenfor Erfaringens Sirkel 3 Dette 
gjore de, som lade al menneskelig reel Kundskab være afhæn- 
gig af det moralske i Mennesket, som ikke finde noget Selv- 
stændigt i Sandseverdenen, som ville befrie Mennesket fra den 
objective Verdens Skræk. Men maatte Mennesket ikke da til- 
lige betages den objective Verdens Glæder? Gaaer denne Filo- 
sofi ikke ud paa at eenliggjore Mennesket, og rive det ud af 
reel Sammenhæng med en Verden^ hvormed Naturen og Nod- 
veiHligheden har sat det i Forbindelse ^ at sammenpakke (con- 
centrere) det i sit eget snevre Jeg, at vise Mennesket langt an- 
deriedes, end det virkeligen er, at fore det, i det mindstefor 
Tiden, ind i rene Aanders Tal? Hvad Saggyldighed (objectiv 
Reelhed) kan en Filosofi have, som ingen andre Objecter er* 
kjender, end sine egne subjective Frembringelser ? Disse Filoso- 
fer gjore Filosofien til en hojere Aandelære (pneumatplogie) , 
- - M -2, 
