92 
eller til blot Moral , en Deel til - det Hele* Filosofi ^ som et 
kun blot hojere Aandelære, passer ikke paa Mennesket i dets 
nærværende Forfatning , og Moral for Mennesker beliover uden 
TyIvI den empiriske Fornuftvidenskabs Tjeneste og Understot- 
telse. Mennesket skylder Udenverdenen sin Filosofies Fylde, 
Hyldighed og Rigdom. De rene Begreb ^ naar de lægges til 
Objecter, gjore kun ^ at vi forstaae disse i Almindelighed, at yi 
kunne sige noget meget ubestemt om dem^ f. Ex. om Bordet, som 
staaer i Værelset^ at det indtager et Ruia^ at dets Dele foiger 
efter hinanden ^ at det har en Storrelse , en eller anden Qva- 
lite, at det er Substans, at det er til o. s. f . ; men det spe- 
ciellére, vi meest behove at vide derom, skal Erfaring og Slut- 
ning af Erfaring sige os, f. Ex. om Bordet vender Bladet op 
eller ned^ om det staaer paa rette Sted, om det er hojt og 
bekvemt nok til sit Brug, om det er rundt eller firkantet, af 
Steen eller Træ o. s. f. Transcendental-Filosofien gjor i denne 
Henseende kun en maadelig Figur ved Siden af den empiriske, 
endskjont den i sig selv er meget vigtig* Desuden saa er Er- 
farings Filosofien ikke mindre Sindets eget Værk , end Forer- 
farings Filosofien j i denne frembringer Sindet noget af sin egeu 
cubjective Form , i hiin af Objecternes baade Form og Mate- 
rie, det afkopierer deres Form, og qvintessentierer Materien, 
For at være Sindets eget Vayrk ligger der egentligen ikke JMagt 
paa, hvoraf Sindet tager sit Værk, hvorpaa og hvorved, det 
■virker, kun at det har virket selv, og ved denne Virkning er- 
holdt en Kundskab: men for at være Sindets rene Værk, li£- 
ger der meget Magt derpaa 5 Det har ligesaa lidet givet sig selv 
sine væsentlige Former, som det har frembragt Objecterne i 
Sandseverdencn. 
Det er ikke troligt, at Kant nogensinde har villet nægte 
