" Forste Forsog, 
Da Ilden var vel antændt, holdt Klappen sig oploftet 
mellem den 25 og 28^. Man var nodt til, af og til at aabne 
Doren til Askefanget for at skaffe Ilden Luft. Tilsidst blev 
den ovérste Deel af Ovnen saa heed , at Vandet i Kol-Karret 
begyndte at koge, og Skorsteensroret , jsom var af Træ, fan- 
gede Ild. 
Forfait sluttede af dette Forsog, i) at Luften i Ovnen 
ikke blev fornyet med den fornodne Lethed^ og at man folge- 
ligen maatte gjore Trækrorene videre. 2) At Oynen i det Hele 
var for tynd^ og at den desaarsag blev saa hastigen gloende, 
at man folgeligen maatte stobe den af Jern. 3) At Skorstéens- 
roret maatte forfærdiges af Jernblik elier tykt Kobber. 
Andet Forsog, 
Han lod paa samme Ovn anbringe 2 andre Trækror | 
hvert af 4 Tommers Diameter pg et Skorsteensror af Jernblik. 
Ilden brændte nu godt uden at man behovede at aabne Doren 
til Askefanget, og Klappen holdt sig bestandig paa den Ss"^. 
Opmuntret ved dette onskelige LTdfald, besluttede han at an- 
bringe et Trækror af samme Diameter som de forrige , for 
nojere at faae bestemt det bedste Forhold imellem Ovnens ind- 
vendige Overflade og Trækrorenes Vide. Paa Koikarret anbragte 
han en Hane, hvorigjennem Vandet kunde Idbeud. Derved saae 
han sig istand til at kunne fornye det, naar det var bleven heedt, 
Tredie Forsog, 
Ovnen blev provet med 4 Trækror ^ Ilden brændte stærkt. 
Klappen holdt sig paa 35 og 36"^ Ved at fornye Vandet 
hver halve Time, blev Skorsteensroret ikke saa heedt at det 
