€t igjentagen Forgog med en firedobbelt storre Qvantitet, faldt 
ej saayel ud,, det var tæt og haardt, men Tinnet havde for 
endeel separeret sig, stod i Overfladen af Metallet, som var 
der graaeagtig, fiinkornig og tæt , og i Kjernen guulfarvet, me- 
tallisk glindsende og fiinstribet. Denne ujevne Blanding, som 
grunder sig paa den storre Tiibojelighed , som Zink og Kobber 
har til hverandre fremfor til Tinnet, som da helst merkes, jo 
mere der er af Zink i Blandingen^ hvorved da Tinnet, 1 en 
smeltende Tilstand, som det lettere Metal, begiver sig paa 
Overfladen, vil formodentlig saa meget snarere yttres d#r, saa 
9om i de store Smeltninger, hvor Metallet, i en storre Qvanti- 
tet, kan længere beholde sin Fliissighed, og da ufejlbarligen 
blive kjendeligere. 
Niende Forsosr. 
I Tanke om, at gjore et haardere Metal og, naar mindre Zink 
blev anvendt, at Foreningen af Tinnet med Kobberet, kunde 
vise sig mere eensbl andet, forsogtes med 
1 6 Lod Gaarkobber. 
2 Qv. en gi. Bl. Tin, 
4- dito goslarsk Zink. 
Behandlet som forrige, gav et mere bleg-guul-rodt , vel blan- 
det, men, imod Formodning, sejere Metal end sidst omtalte, 
var i Brudet kornig,, graaeagtig, og lidet metallisk-glindsende, 
men ej saa tæt og manglede Lyden, M^d Sejhed havde dette 
lyictal en udmer kende Haardhed j havde det dermed havt Tæt- 
heden, da skulle denne have været en gavnlig Composition 
for Canonmetal — men for at see Forlioldet i en storre Qvan- 
tjtct , igjentog jeg samme Smeltning med en firedobbelt Qvan- 
titgt. Udfaldet var ej efter Onskc, thi den idelig modende 
