krumme Linier Integral-Formelen (hvor ds betyder et 
Element af den krumme Linie og R Rore-Cirkelens Radius) 
dette Minimum. Hvori ligne nu alle disse Vurderinger liin- 
andtn? Hvor er det vejledende Fjincip ^ som forer sikkert 
gjennem dette Morke? Saa passende og overtydende end dette 
Exempel kunde synes at være^ saa give dog de theoretiske 
Pædagogers Forskrifter endnu langt fyndigere Beviis for denne 
Distinctions Rigtighed, Men , her er ikke Stædet at bevise 
dette udforligere. 
En Bebrejdelse^ som man ikke uden Grund kan gjore 
mange af de beromte Mathematiker , som blomstrede ved 
Slutningen af forrige og i Begyndelsen af - nærværende Aar* 
hundrede , er den , at de med Flid skjulte Methoder , ved 
hvis Hjelp de havde opfundet nye og mærkværdige Sætninger. 
Vel nægter jeg ikke, at Epictets ; n<3ii/ TcpayiJLos. luo åzsi A^/?^?? jo 
ogsaa kan anvendes her^ og at man kunde indvende^ at selv 
denne Henimeiigholdelse kunde foroge Opfindelsernes Antal, 
ved den Drift den maatte fremvirke hos andre skarpsindige 
Sandhedsforskere til at komme efter Grunden til en bekjendt- 
gjort men ikke fuldstændig udviklet Opdagelse* Men, alting 
vel vejet, troer jeg man vil frafalde denne Apologie , naar maxi 
betænker 
l) det Heele slet intet vinder ved at hlive hekjendt med 
Sætninger ^ hvortil det ikke kan finde Grunden^ det er^ 
hvis Rigtighed det ikke kan indsee* Man see f. Ex. det 
af Joh. Bernoulli i Aet. Erud. Lips» 16*98 Octob, p. 46:2, 
fremsatte Theorem, for Rectzficationen af tvende xorskjel- 
lige krumlinede Buers Summe eller Differentz, Non opus 
est, tilfojer B. (hvorfor ikke.?) indicare qua via, quave 
