228 
ket, den HuYgenske E voIutioiis-Be vægelse ma^rkyærdig paa Fol- 
ger. I Alminclelighed forestiller man sig denne Evolution saa- 
ledes, at en kium Linie AMZ (Fig. i.) omvikles med en 
fuldkommen bojelig ret Linie, og at denne rette Linie, me- 
dens den afvikles y stedse udstrækkes saaledes, at den afvik- 
lede Deel MN, ifald den blev forlænget til O, dog kun hav- 
de Punktet M tilfælles med AMZ. Skeer dette, saa beskri- 
ver Endepunktet A en krum Linie ANV, som kaldes en 
Evolvente 'y AMZ derimod en Evolute -y MN er Radios osculi 
til Evolventen i N, den er lodret paa den krumme Linie i 
og man kan ansee Evoluten som det geometnske Sted hvor 
tvemie hinanden uendelig nær liggende Nonaaler til Evolven- 
ten skjære hinanden ». 
Men denne Evolution kan og forestilles , uden at man 
behover det noget fremmede Begreb om en fuldkommen boje- 
lig ret Linie. ON være en ubojeiig ret Lirne, som veltes hen 
over Evoluten AMZ, saa beskriver ikke allene A en Evol- 
vente ANV, men ethvert andet Punkt a eller b sin Evol- 
vente anv> eller bpx. 
Fra denne sidste Forestillingsraaade er det nn meget let 
at gaae over til en langt almindeligere. Istædet for den rette 
Linie NO (Fig. i) tænke man sig (Fig. 2) en krum Linie 
BMV som veltes hen over AMZ^ imedens et Punkt L, 
eller 1, som i Henseende til EMV har en uforanderlig Be- 
