s88 
at naar Hændelse, der som oftest er Opdagelsernes Moder; 
eller den Lærde iblant ved Undersogelse iagttager een eller an- 
den Virkning i Naturen, anmærkes denne, — Forsogene eller 
Iagttagelserne igjentages efter Omstændighederne; med Forsæt, 
eller ved Lejlighed, — indtræffer det nogle Gange efter hver- 
andre, at virkelige elier tilsyneladende Overeensstemmelser vise 
sig, begynder man at formode — ere Virkningerne stedse de 
samme under flere forskjellige Oristændigheder , da antage vi 
det for afgjort — drage Slutninger, hvilke fremsættes som 
Sandheder ~ og nu — beregner man strax A årsager og Virk- 
ninger. Saalænge Aarsagerne ere enkelte elier kun lidet sam- 
mensatte, saa at man kan beregne hvormegen Deel enhver af 
de gjettede, eller virkelig fundne Aarsager eller Kræfter have 
i Folgerne, kan den menneskelige Eftertanke undertiden være 
heldig nok at gjore rigtige Slutninger^ men naar disse ere 
blandede enten i Beskaffenhed eller Virkekraft, — da stand- 
ser Yor indskrænkede G jette-Evne eller den misledes. Alt for 
ofte er de^ Tilfældet at man af for faa Iagttagelser antager, at 
Phænomenerne stedse ville vise sig de samme, eller fordi Iagt- 
tagelserne ikkun have været foretagne paa enkelte Steder paa 
Kloden, hvor de formedelst Localitet eller Biomstændigheder 
bestandig vise sig lignende, bvgge Systemer og fremsætte The- 
orier, og, til denne Uforsigtighed kunne de dybsindigste, lærde- 
ste og meest fortjente allerlettest falde, just fordi de anvende 
niest Nojagtighed og Skarpsindighed ved deres anstillede Iagt- 
tagelser eller Forsog, og altsaa fatte Tillid til samme. 
Med den grundede Varsomhed som disse Betragtninger 
maa opvække, og endnu inere gjennemtrængt af Selvfcilelsen 
om Mangel saavel paa dyb Indsigt som skarptrængende For- 
skeaand, vover jeg her at fremsætte nogle. almindelige Anmærk- 
