ab , • 
d) Om Svovlsjren. 
Svoylsyren betager de Legemer, med hvilke, den sæt- 
tes i Berorelse, deres aHStiJ^kende Egenskab; men den oploser 
tillige Legemerne selv saa liastigen, at man ikke kan benytte 
sig^ med Fordeel af SvoyI syren paa samme Maade som af 
Ediken* Med -Hensyn til Luftens Rensning er den mindre virk- 
som end Salpeter- og Saltsyren; den b ti iio ver længere Tid end 
disse til at dæmpe Stanken af dyrisk Gas: den er sa.a ildfast 
at den ikke ved Varmens tfjelp lader sig udbrede i et stort 
p4.iira, og lover folgelig kun en meget indskrænket Virkning. 
Den nfuldkomne Svovlsyre elier den svovlsiire Gas g, som m.ia 
erlioider ved at antænde Svovl, elier ved ot kaste det p^ia 
Gioder, virker vel kraftigeu paa Smitten, hvormed den kam- 
iner i Berorelse, men ogsaa denne Gas uJ breder sig kun i en ul)e- 
tydelig Strækning, og angriber Aandedrættet saa stæi kt, at den 
ikke kan benyttes i Vperelser , hvor Dyr eller Mennesker have 
deres Ophold. Svovldampe kunne derfor i det hojeste bni« 
ges til Lnftens Rensning i aftaklede Skibe, i Stalde o. d, 
naar man ikke har kraftigere Midier ved Kaanden- Man kan 
ogsaa i Nodsfald tinder til horlig Forsigtighed gjennemroge mis- 
tcenkelige Sengeklæder^ Dækner, Kapper o, d. 1. med Svovl- 
dampe, og derved befri dem fra deres Smitte. Svovlpidver 
er en Ingrediens i de fleste saa kaldte Pestrogelser ; i en saa- 
dan Blanding tjener een Deel af Svolen til at befordre Kryde- 
riernes Antændelse, medens en anden Deel forbinder sig med 
Vandstoffen som udvikles af Harpixen, og danner dermed Hy- 
drosulphure. Heraf, og af det jeg forhen har anfoit om For* 
brænding af bryderier, kan man folgeligen udlede den ringe 
Nytte, der tor haabes af deslige uhensigtsmæssige Compositio- 
Vid. Sds, Skr. II Deel, II Uafte. ^ - D - 
