6i 
gerne til Attractionen kjende vi ej; åer er allerede meget vnn* 
det, naar man kan naae et Leed hojere op i Naturens sam- 
men hæn gen fle Kja^de, omendskjont vi ej kan indsee , hvorie« 
des det Leed hænger sammen med de endnu længere borte væ- 
rende Leed. 
Adhæsion og Coliæsion, Vedhængning og 'Sammenhæng, 
ere Attractionens Virkninger. Ved Adhæsion forstaaer man, 
at faste Legemer, som have berort flydende, eller i dem have 
været neddyppede, blive vaacle af dem, elier at de flydende hænge 
ved de faste. Det faste Legemes Overflade maae have tiltruk- 
ket det flydende Legemes £neste Dpel m^d en sterkere Kraft 
end de, med hvilken de selv hænge sammen. Naar ingen Ad- 
hæsion skeer, da tor man sikkert slutte, at det flydende Le- 
gemes Dele have havt en stærkere Sammenhæng med hinandea 
Indbyrdes, end det faste Legemes tiltrækkende Kraft har været. 
Af den A årsag hænger Qviksolv ikke ved Glas og Jern; Van* 
det hænger ikke ved Tælle, Resina og saa videre. Derimod 
hænger Qviksolvet sig ved Guld, Solv, Kobber, Blye og Tin ^ 
og Vandet hænger næsten ved alle Substancer, som ej ere fit- 
tede eller med Olie besmurte. Heraf seer man Aarsagen til 
Vandets concave og Qviksolvets convexe Overflade i Kar, som 
ej ere fyldte til Breden. Endog Luften hænget sig ved de fle- 
ste Legemer, og ofte maae man foretage sig særskilte Behand« 
linger for at skaffe den vedhængende Luft bort, saaledes maae 
den ved Baroraeteres Forfærdigelse bortjages ved Qviksolvets 
Kaagning i Barometerroret. 
Nogle Naturforskere have troet, at det var en alminde- 
lig Naturlov , at de flydende Legemer hænge sig med storre 
Kraft ved et specifik tungere fast Legeme , end ved et specifik 
lettere fast Legeme. Denne Sætning modsiges af mangfoldige 
