84 
thematikens roelige og med den strængeste Fornuft Haand 
i Haand gaaende Udoyelse er den sikkreste Dæmning imod 
denne Sjels-Ævner noksom bekj endte Udsvævelser. 
2) I ligemaade er den Begeistring , hvori Pliantaslen formaaer 
at sætte et Menneske, et ikke foragteligt til store 
Vanskeligheders Overvindelse, Og hvem nægter vel , at 
saadanne kunne forekomme i de Arbejder som tjene til 
Mathematikens Fremme ? Den hojere theoretiske Astrono- 
mie beviser det tilfalde. 
3) En levende Indbildningskraft er en rig Kilde til Ideer af 
stor Udstrækning, Den danner — det er sandt — som 
oftest Hypotheserj men Fornuften kommer efter med Pro- 
vestenen , Hypothesen verificeres enten ganske eller tildecis, 
og Videnskaben vinder derved. O^saa herpaa giver Astro- 
nomien ExempJer. 
4) Visse Dele af Matliematiken udfordre en storre Intension 
af denne AEvne end andre Dele. Ikke altid har den, som vil 
gjore sig bskjendt med stereometriske Sætninger, elier med 
Machin-Læren, eller med andre udstrakte og i samme Plan 
liggende Gjenstande, oplysende Modeller ved Haanden. 
Phantasien maa altsaa supplere denne Mangel. Har den 
ikke Intension nok, til at holde de i Beskrivelserne ad- 
spredte Partial-Forestillinger tilsammen, saa fremkommer 
der, hvad en Mathematiker især bor vogte sig for, et for- 
virret Billede om det Piele og dets Sammenhæng, Man 
kan til en Pro ve eftersee de Beskrivelser, som gives over 
Ild- eller Damp Maschinen i den xi Forelæsning af vor 
beromte Krafts Hydraulik, og i det 21 Kap, af Langs* 
dojfs Hydraulik, 
